Palace Video, a pornó királya!
- Jó napot, a hirdetés miatt telefonálok.
- Életkora rendben? - Igen.
- Borotválja? - Tessék?a
- Azért kérdezem, mert ha szőrös a lába,
elijeszti a kuncsaftokat.
- Hogy s mint, Walace asszony?
- Hát, ha már nem vár túl sokat az élettől...
- Ne mondjon ilyet. Az élet gyönyörű! - Csakugyan?
- Üdvözletem, Dufayel úr.k
- Szervusz, Lucien.
- Itt van amit kért, Dufayel úr.
- Erősen kétlem. Én utálom az articsókát.
- Pedig nem kellene. Hadd mutassam meg.
Így ni... Meglepetés!
- Na, ezt már szeretem!t
- Idenézzen!
- Egy varázsló vagy!
- Ez mind Collignon úrtól!
- Kitől?
Collignontól? Lucien!!a
- Nem gondolkoztam, Dufayel úr.
- Gyakorolás, fiacskám!
- Nem... - Gyakorlás!!
- Mondd utánam: Collignon, te kis gazfickó.
- Collignon, te kis gazfickó. - Igen, ez az!
Most te jössz! Collignon...
- Collignon, szarfejű. - Egész jó!
Látod, megy ez, ha akarod. Na, gyerünk: Collignon...
- Collignon, kutyafejű!
- Nagyszerű! Collignon...
Collignon, szarfejű! Collignon, kutyafejű!
Ne, ne!
- Lucien!! - Collignon mocskot zabál!
Mára elég!!f
Elég ennyi mára.
Nagyon ügyes vagy.
- Dufayel úr. Ezt a lábtörlő alatt találtam.
Collignon, kutyafejű!
- Megint semmi.á
- Nekem se.
- Mit számít? Önnek van valamije.
Ön gyönyörű, Georgette,o
amikor elpirul..
Olyan, mint egy vadvirág.
- Ez csak az allergiám...
- Jó reggelt mindenkinek!
Szép időnk van.
- Egy csomag Gitane-t...
- Bravó! Ezt jól megcsináltad! Hogy nézek ki!?
Egyenesen a közepébe!
Ez az Amélie...ő
Tudja, amikor a Mont-Blanc-t..
megmászták abban a farkasordító hidegben...)
- Egy kis pohár gyömbéres forralt bor.
- Köszönöm szépen.
- Úgy vélem, kicsit goromba voltam a poharas lánnyal.
Meséljen a fiúról, akivel találkozott. Látta őt a lány újra?
- Nem.t
Valójában nem ugyanazok a dolgok érdeklik őket.
- Tudja, olyan ez, mint a Tour de France,
sokáig várunk rá, aztán gyorsan elrepül.
Amikor eljön a pillanat, tétovázás nélkül át kell ugrani a sövényt.
- Szia, segíthetek? - Elnézést.
Ezt az utcán találtam... - Istenem!
Nino annyira boldog lesz!
Már majdnem elmentem a templomba hogy gyertyát gyújtsak Szent Antalnak!
- Nino itt van?s
- Csütörtökön sose. A vidámparkban dolgozik.
- Értem. És ezeket régóta gyűjti?
- Kábé egy éve. Ezt a munkát én szereztem neki.
Azelőtt lábnyomokat gyűjtött.
Éjjeliőrként dolgozott.
A friss cementben fotózta a lábnyomokat.
Elég különc fajta.
Meg még dolgozott a
télapóként is a szamaritánusoknál.
És a furcsa nevetéseket is felveszi magnóra.
- A barátnőjének nem lehet könnyű...
- Ugyan, egyet se bírt megtartani!
Nem az álmodozók korát éljük.
- Éva, hol vannak már azok a kávék?
- Mennem kell. Kösz az albumot.
- Elviszem neki a vidámparkba.
- Oké. A szellemvasúton van, keresd Nino Quincampoix-t.
- Jó napot kívánok. Nino itt van?
- Este hétig nem jön ki.,
- Akkor addig nem is beszélhetek vele? - Dehogynem.
20 frank lesz.
- Húúúúúúúúúúúúúúú...
- Húúúúúúúúúúúúúúú...g
- Végeztem. Jövő csütörtökön találkozunk. - Rendben.
"Holnap délután ötkor a Montmartre ringlispílnél,
a telefonfülke mellett.
Legyen magánál egy ötfrankos."
- Psszt!m
Szeretnél többet tudni, mi?
- Láttátok? - Hát persze.
A zsebében voltunk!
- Közel a melleihez.
- Csinos?
- Nem rossz. - Nem rossz.
- Szép.
- Csinos. - Nem, szép.
- Csinos.
- Mit akar tőlem? - Le van égve.
Váltságdíjat akar.
- Vagy ő is igazolványképeket gyűjt.
- Persze, el akar minket cserélni a félszemű, szemüveges fickóért!
Hát persze, hogy nem, te süsü!
Szerelmes. - Én nem is ismerem.
- Dehogynem!
- Mióta?h
- Időtlen idők óta! Az álmaidból!
- Halló? Igen. Uram!
Uram, azzal a szatyorral! Magát keresik!
- Engem? - Igen.
- Köszönöm.
Halló?o
- Kövesse a kék nyilakat, Quincampoix úr.
- Tessék?á
- Csak a hülyék bámulják az ujjat, amikor az az ég felé mutat!
- Hé!!
- Halló?n
Tudom, hogy ki a fotoautomaták rejtélyes alakja, Quincampoix út.
Ő egy szellem, Quincampoix úr. Senki sem látja.
Csak a fényképeken látható.
Ha egy lánynak elkészül a fényképe,
csak azt morogja: húúúúúúúúúúúúú...
Miközben finoman izgatja a nyakát.
És ekkor kapja le a kamera, Quincampoix úr!
- Kicsoda maga?
- 51. oldal.
"AKAR"
"ÖN"
"TALÁLKOZNI VELEM"
- Ezt hallgassa!
"Egy hatéves kisfiú éjszaka elindult otthonról
"triciklivel.l
"Németországban egy autópályán találták meg.
Csak oda akart menni, ahol a csillagok vannak."
- Ahhh, az élet olyan szép, nem gondolja?
- A szerelemvírus! Korábban sose kapta el.
- Senki sincs biztonságban!
- Hát, én nem panaszkodok... - Nagyszerűen néz ki.
- Milyen? Magas, alacsony, szőke vagy barna?
- Hát, mondjuk olyan közepes.
Nem törpe, nem is egy zsiráf. Olyan normálméret.
Csinos, a maga módján.
De hogy szőke vagy barna-e, azt nem tudnám megmondani.
Nehéz ügy. De biztos nem vörös."
Sőt, még csak... - Fátylat rá.
- Másrészről, rákérdezett, van-e barátnőd.
- És?
- Azt mondtam, téged az ilyesmi nem érdekel. Ez így van, nem?
- Ugye nem ezt mondtad? - De hát nem is ismered!
- Pontosan, ez a rejtély. - Na, azt itt nem találsz...
- Néhány nektarint kérek. - Azok sokkal szebbek.
- Uram, itt egy esztéta!
Esténként lelép a maradékkal,
már kezdtem aggódni.
De uram, ő rajzórákat vesz!t
Nappal póréhagymát árul, este meg krumplikat rajzol!
Hát te egy valódi zöldség vagy!
Egy igazi utcai szájhős
aki maró gúnnyal replikázna...
A bátortalan embereknek ez az igazi segítség.
Maga soha nem lehetne zöldség,
hiszen még egy articsókának is van szíve!
Maga soha nem lehetne zöldség, hiszen még egy articsókának is van szíve!
- Hetes memória...
"Mado, kedvesem, hiányod napról napra jobban fáj.
Egy szürke világba száműzettem. Nem alszom, nem eszem."
"Óriási hibát követtem el azzal, hogy elfogadtam ezt a továbbképzést...
"ami 5 hétre elszakít a feleségemtől.
Mindig csak rád gondolok. A Te Adriened."
Lemondtam az utolsó megbízatásom díjáról,
hogy minél hamarabb távozhassak.
Néha szebb napokról álmodozom.
"Narancsszínű napokról. Emlékszel, Madeleine, szerelmem?"
"A Te Adriened, aki téged örökké szeret."
"Jó hírek. Hamarosan tudok venni egy autót."
"Így minden nap haza tudok majd járni."
"Addig is, remélem, péntek éjszaka eljössz,
és kettesben sétálhatunk egyet."
- Lelkisegély-szolgálat, miben segíthetek?
"HOL ÉS MIKOR?"
-Egy órával később, a Saint-Martin boulevardon
Amélie belép egy jelmezkölcsönzőbe.
Ugyanebben a pillanatban egy férfi elhagyja Lecourbe utcai lakását.
26 perccel később Amélie odaér a Gare de l'Est fotoautomatájához.
Ugyanebben a pillanatban a piros edzőcipős férfi
az oldalsó bejárat előtt parkol le.
Ebben a pillanatban pontosan 11:40 van.
A történetnek ebben a momentumában
Amélie az egyetlen, aki tudja a kulcsote
a fotóautomaták titokzatos emberének rejtélyéhez.
- Jó reggelt, Walace asszony. Hogy van?
- Amikor nem esik, jobban.
- Tessék, ez magának jött. - Nekem?
"Mrs Walace,
"A közelmúltban megtaláltunk egy leveleszsákot,
"ami az 1969 október 12-én eltűnt repülőgépen volt.
"A Posta örömmel kézbesíti
"ezt az Önnek címzett levelet.
"Kérjük, nézze el nekünk e szokatlan késedelmet.
Jacques Grosjean, a Közönségszolgálati Osztály igazgatója.
"Mado, szerelmem,t
"Számkivetett vagyok, aludni sem tudok. Mindig csak rád gondolok.
"Életem legnagyobb hibáját követtem el.
"Otthagytam a pénzt és azt a nőt.
Ha minden jól megy, nemsokára veszek egy házat.
"Néha azon veszem észre magam, hogy szebb napokról álmodok,
"amikor majd megbocsátasz nekem, és eljössz hozzám.
A Te Adriened, aki Téged örökké szeret."
- Tessék, Dufayel úr, levele jött.
Dufayel úr,
tudja, mi történt a gondnoknővel ma reggel?
- Egy levél.g
- A férjétől. 40 év késéssel.
Az nagyon hosszú idő, igaz, Dufayel úr?
Hát ezért nem szeretem én a csendéleteket, Dufayel úr.
- Vigyázz közben a fényes rétegre.
Mindig a világosra megy a sötét, mindig!
- Dufayel úr? - Igen!
- Azt írják a lapok, hogy hamarosan új csillag születik.
- Érdeklik a csillagok?
- Láttam anyáméknál ezt a showt, azért.
De nem tudom, hogy igaz-e.
Tudja, a Les Americans...!
Összeszedik a gazdag halottak hamvait,
és kilövik őket egy műholdon az űrbe.
És a műhold örökké fénylik majd.
És Lady Di? Gondolja, hogy vele is ezt teszik majd?
- Lady Di!!!
Az idegeimre mész! Nem bírok koncentrálni!
Lady Di...
Renoir!
- Jó reggelt, uram.
- Kambodzsa...
Nem értem.
Egyszerűen nem értem!
- Csodás voltál! Ennél jobban nem is mehetett volna!
- És működött? - Majd meglátjuk.
- Hát, ha kell, bármikor. Már így is bajba kerültem...
- Hogyhogy?
- Már Hófehérkének szólítanak!
"A két ... bár..." "Gyakran..."
"A Két Malom bár. Gyakran ott vagyok.
4 után"
- Éva? - Igen?
- 4-kor át tudnád venni?
- Már megint?!
- Mi történt?
Durcáskodik? - Szerinte túl sokat mosolygok.
- Jobban szereti ha morcos vagy? - Más férfiakkal igen.
Nino késik. Amélie csak két magyarázatot tart elképzelhetőnek:
1. Nem találta meg a képet.
2. Nem volt ideje összeállítani...
mert 3 visszaeső bűnöző túszul ejtette.
A rendőrségi hajsza során
sikerült meglépniük.
Azonban balesetet szenvedett.t
Amikor magához tért, nem emlékezett semmire.
Egy kamionos felvette,
és mivel azt hitte, valami szökevény, egy Isztanbul felé tartó konténerbe zárta.
Ott afgán kalandorokkal találkozott,
akik magukkal vitték szovjet rakétákat lopni.
Azonban a teherautójuk Tadzsikisztánban aknára futott és felrobbant.
Ő volt az egyetlen túlélő, - hegymászók mentették meg -,
és beállt mohamedán harcosnak.
Így hát Amélie nem is nagyon érti, miért kellene aggódnia
egy olyan fickó után, aki élete hátralevő részét
borscs-evéssel, idióta sapkában fogja eltölteni!
- Jó napot, mit hozhatok? - Egy kávét kérek.
- Egy kávé!t
Tessék, a kávé.
- Köszönöm.i
- Most végre rájön.
Mindjárt leejti a kanalát,
és az ujjával szedi fel a cukrot az asztalról.
Aztán megfordul...
és hozzámszól.
- Bocsásson meg, kérem!
Ez ön?
Igen, ez ön.
- Hadd töröljem le az asztalát!
Még egy kávét?
- Nem köszönöm.
- Ő az tehát, az a fiú ott, aki felemeli a kezét?
- Igen.
- Szerelmes belé a lány?
- Igen.
- Akkor itt az ideje, hogy a lány vállaljon némi valódi kockázatot.
- Igen, igen, már gondolkodik is rajta. Valami jó kis furfangot akar kifundálni...
- Hát persze, a lány szereti a furfangokat, igaz?
- Igen.
Talán egy kicsit gyáva.
Ezért nem boldogulok a szemével.
"Raymond Dufayel beleavatkozása
"elviselhetetlen!
"Ha Amélie inkább
"álomvilágban akar élni,
"bezárkózva egész életére, az az ő joga.
"Hiszen...
"mindenki úgy rontja el az életét, ahogy akarja!
- Mit csinál, Dufayel úr?
- Mondd csak, Lucien, fiacskám,
ahhoz, hogy kihordhasd az árut,
nálad van a többi bérlő kulcsa?
- Jó napot kívánok. Az egyik automatájuk nem működik.
Azt hiszem, valami beragadhatott.
Keleti Pályaudvar, az Elveszett Lépések Csarnoka.
- Vegyen tizet, egyet ingyen kap! - Nem, köszönöm!
- Sam!
Samantha!
Samantha!.
"Fel tudnál váltani
"Fel tudnál"n
"Fel tudnál váltani ma délután?"
"Legyen az Elveszett Lépések Csarnokában
a Keleti Pályaudvaron, Kedden 5-kor"
- Egy pillanat és kész vagyok.
- A fotoautomaták rejtélyes alakja nem kísértet volt,
sem az öregedéstől rettegő ember, csupán egy szerelő.
Csak egy technikus, aki a munkáját végezte. Ennyi az egész.
- Elnézést...e
- Úgy figyel, mint egy kutya. Megőrjít!
- 4.05 délután, nyilvános női konspiráció.
- Georgette, olyan feszültnek tűnsz!
Bátorság, nem könnyű eset!
- Elnézést!
ez az öné? - Igen, de nem én vagyok...
- Tudom, hogy nem maga az. Hol találom Őt?
- Az apjához ment.
Aggódom miatta, szeretnék magával beszélni. Hatkor végzek.
Be tudna nézni? - Persze.
- Akkor viszlát!
- Hát így vagyunk, 4.08-kor. A csapda felállítva.
- És a szőke, teveszőr kabátos srác?
Ő is hülye? - Mi van?
- Ő is háromszor jött vissza.
Délután 1.12...
"Teveszőr". 2.50...
"Teveszőr".
4.17... "Teveszőr"... - Hagyd már abba!!!
Megint előjöttek a piros foltjaim! Nézd csak meg!
Suzanne asszony, már megint kezdődik! Megőrjít!
- Ne kezdd újra!
- Ha tiszta volna a lelkiismerete, nem idegeskedne.
- Hazamegyek!
Ez egy megszállott!! Elég volt!
- Georgette!
Hát kellett ez, minek ennyire fojtogatni?
Egy nőnek szüksége van térre hogy lélegezhessen.
- Persze, aztán meg elmegy másfelé.
- Néha még jó is lehet.
- Na te, te írásbeli kudarc!
- Igen, kudarc...
tetszik ez a szó...
Ez az ember végzete. - Na, már megint akadékoskodik!
Kudarc kudarcot követ. Csupán vázlatokat készítünk, semmi mást.
Az élet csupán egy végtelen ismétlés.
- Ja, persze! Még saját magával sincs tisztában!
- Tudja, nekem vannak saját ötleteim.
Az emberek folyton ellopják őket. Mint magától a nőket.
- Mit akar ez jelenteni?
- Talán bele kellene nyugodnia.
- Foglalkozzon csak a maga dolgával, maga...
- Na mi? - Hagyják abba!
- Mi folyik itt?
- Georgette sétálni akart menni, Joseph meg balhézik itt.
- Séta, persze!
Mint Gina meg a reklámszatyros srác...
Nyugi, láttam az egészet.
Először a kis cetli a zsebbe
4.08-kor. Így hát a srác ma este visszajön és annyi.
Sétálni mennek.
- Az a baj, hogy túl szépen néz.
- Hogyhogy?t
- Minél szimpatikusabbnak találok egy fiút, szellemileg annál instabilabb.
Jobban meg akarom ismerni. - Kérdezzen!
- Mit nem csinál egy fecske?ü
- Egy fecske? Nyarat.
- Mit nem tesz a ruha? - Az embert.
- Ha nincs itthon a macska... - Cincognak az egerek.
- Lassan járj... - tovább érsz.
- Gördülő kőre... - nem tapad a moha.
- Aki fillért lop... - forintot is elemel.
- Se kép... - Se hang.
- Nem rossz! - Még?
- Aki ismeri a szólásokat, rossz ember nem lehet.
- Óh, a kedves kislány az ötödikről!
Ezt el kell mondanom, Hisz ön a csodákban?
- Nem, ma nem.
- Meg fog lepődni!t
Hegymászók...n
a Mont-Blanc-on...d
- Szia Lucien. Van élesztőd?
- Amélie kisasszonynak? - Igen.
- Főz, ugye? Collignon, menj, szedd össze!
- Amélie? Amélie?
Amélie?
"-Menjen a hálószobába, Miss Poulain.
Jól van... Amélie, kislányom...
önnek nincsenek üvegcsontjai mint nekem, szembeszállhat az élettel.
Ha elszalasztja ezt a lehetőséget,
az idő multával
a maga szíve válik majd
olyan szárazzá és törékennyé,
mint az én csontjaim.
Így hát....
nyomás! Az isten szerelmére!
- Én...
- Hahó!
- A Nemzetközi Repülőtérre!
- Ma, 1997 szeptember 28-án délelőtt 11 órakor
A Trône Fair-ben
a vattacukorkészítő gép vattacukrot készít.
Ugyanebben a pillanatban a La Villette kertben Félix L'Herbier rájön,
hogy az emberi agyban létrejövő kapcsolódások száma
az univerzum atomjainak számánál is nagyobb.
Ezalatt, a Sacré-Coeur lábánál az apácák a fonákütést gyakorolják.
A hőmérséklet 24° C, a levegő páratartalma 70%,
a légnyomás 990 millibar.
Fordította cxi. 2002.03.13. a felíratot a filmel szinkronba hozta Anteemoon 2002.03.22 ( CD1:58:16 CD2:58:24 )